Мария Илиева
Мълчание

chitanka.info

Във сенки

свещи и мълчание

(защото няма дъх, да кажем нищо)

откривам те

сред бягащи видения

край мен,

и горе — по тавана.

Нощта е зачервена и е гола.

Свещта гори.

И пламъкът пълзи

по тялото ти, като устни.

Сред свитите ми длани

нощта

(пулсиращ пенис)

примира от желание …

А ти си тук …

Подобно статуя.

На римски бог —

изваян в мечтите ми.

И ще си останеш тук.

Дори и да си тръгнеш.

Защото си роден в мислите.

Целувката, гори ме

до безпаметност.

Нима съм луда? — Луда съм!

Защото те открих.

А ти ме търси.

Дълго-през годините.

Разказа ми за всички пътища.

Очаквам днес

(в час на утро)

да отпиеш от росата,

на моето очакване.

Жадувам те…

Разтваряш ме.

Изпълваш ме.

След стон на страст,

притихвам …

А устните докосват

с нежност извора

на споделеното

от двама ни

мечтание.

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.